_________________________ DRŽAVNI NEPRIJATELJ BR. 1
Rodio sam se nedaleko odavde.
Hajde, prođi.
Pustio si ga. - Da.
(Alžir, 1959.)
Ja ne mogu... -S ve je u redu, brate.
Pogledaj me, sve će biti u redu. Pomisli na svoju porodicu.
Pogledaj me. Gde je bomba?
Bog ti neće pomoci.
Pustite ga! - Ne mešaj se!
Merine! - Ja ću da preuzmem.
Progovorićeš...
Pogledaj svog brata.
Hoćeš cigaretu?
Ne govori ništa, ionako će nas ubiti.
Ja te ne volim, ali kaži mi gde je bomba?
Niko neće nastradati.
Mogu da vam kažem samo jedno.
Ne govori im ništa! - Jasmina!
Gde je bomba? -,Nemoj da im kažeš!
Nemoj da progovoriš! - Ja ću da je ućutkam.
Ostavite je, to je moja sestra!
Ostavite je! Ostavite je!
Ja ću da se pozabavim njome.
Ostavi je! Ubicu te!
Izvrši dužnost.
Ubij je!
Pucaj!
To ti je dužnost!
Ne!
Gde ste sakrili bombu?
Otac ti je našao posao.
Stvarno? - Da.
U fabrici. - Metala? - Da, baš to.
Dobra je firma. I ako ti se svidi, možes da računaš na dobru budućnost.
Hvala.
Hej, ti!
Hajde, siđi. - Dobro, evo me odmah.
Brzo ću se vratiti.
Pa nisi ni jeo. - Imaš li novca? - Da, da.
Pa, kako je bilo u "partizanima"? - Sve smo završili.
Pa, kako je tamo. - Sve je u redu. Nećemo o tome.
Dobar ti je auto. - Neću da se bunim.
Bavim se nelegalnim poslovima. Tu leži lova. - Moraćceš više da mi kažeš o tome.
I, gde idemo? - Gde idemo?
Puno je ljudi. - Uvek je tako.
Hajdemo.
Dame, kako ste?
Došao sam sa drugom. Postaraj se za njega.
Da ga vidimo.
Dođi ovamo.
Lep je. - Ja ću da se zabavim sa Suzan.
Ja sam Sala. - Sala...
Mi se nikada nismo sreli?
Radiš ovo samo za plovu? - Da, samo kad mi plate.
Meni nećeš da naplatis. - Veoma si drag, ali nećeš otići dok ne platiš.
Videćemo.
Zdravo, momci.
Gde si se ti izgubio? - Zar nisi imao posla?
Ovo je major. - Ovo je plata. Ko deli?
Da te odvezem? - Sam ću kući.
Ali, dekintiran sam. Pozajmi mi za taksi.
To je mnogo. - Jesi li siguran? - Da, hvala ti.
Hej, možeš li da me uključiš u tvoje nelegalne poslove? - Da, uzeću te.
Slobodno udari jače. - Dobro.
Vidi onaj orman sa knjigama.
Misliš na ovaj?
Vidi šta sam našao.
Ovo je divno oružje. - Pogledaj koliki plen. - To!
Pljačkaši! Šta vam treba?
Jeste li vi vlasnici ovog stana? - Da. - Odlično.
Inspektor Bernar. Istražno odeljenje.
Moram da vas obavestim da su vas opljačkali.
I to nije sve. Ti nitkovi su vam prevrnuli spavaću sobu. - Jao!
Smiri se. - Smirite se. Mnogo mi je zao.
Našli smo ovo oružje kod vas. - Da, to je moja puška.
Nadam se da imate dozvolu. Kazne su velike.
Da vam objasnim, ja imam... - Jesi li uzeo otiske prstiju? - Da.
Spremite se i idemo u laboratoriju.
Eduarde, dođi, pogledaj.
Smiri se Mari, smiri se. - Čekaćemo vas sutra u komesarijatu u 4h. - Da, doćićemo. - Hvala vam.
Slušaj, imaš li još ovakvih poslića? - Da, puno.
Moram da te upoznam sa šefom? - Ko je on? - Gedor.
Gedore, ovo je moj drug Žak Merin. Pričao sam ti o njemu.
Žak Merin?
Pol mi je mnogo toga pričao o tebi. - Hvala. - Sedi.
Koliko dugo nameravaš da mi dovodiš lutalice sa ulice?
To nije... - Jel' se to odnosi na mene? - Ne, ne odnosi se na tebe.
Pitao sam te nesto, Pol. - I ja sam tebe pitao nešto!
Šta? - Jesam li ja probisvet?
Ma, šta ti sereš.
Nadam se da imaš za leđima vojsku. - Moja vojska je tajna organizacija.
Ona je svima znana i napada kad joj odgovara.
Ma, ti si samo stari hvalisavac.
Ako ne znaš kako treba razgovarati sa starijima, ja ću te naučiti.
Mora da kod tebe ima još nečega.
Jel' ovo tražiš?
Eto šta se dešava kad mlađi ne slušaju.
Gde ti je poštovanje? - U redu, smiri se.
Ne brini se, nisam ja psihopata.
Da. Vidim da nisi glup.
Dozvoli da te posavetujem.
Onakav kakav si, samo drug može da ti da.
U našem poslu ne možeš da pobediš. Na kraju karijere, ako ti krene za rukom...
... imaćeš ovo. Ako budeš znao sa kim se kačiš, jel' me razumeš?
Hvala ti puno. Zapamtiću tvoj savet.
Ako se stvarno pretstavljaš kao neki drug, pozovi Žaka.
Naravno, Žak, naravno.
To je moj Žak. - Žak...
Moj Žak... Zauvek.
Kako drugacije? - Imam dečka, a ipak cu raditi za tebe.
Ti si skroz poludela? Šta lupaš? Za koga me smatraš? Neku budalu? Budalu?
Ne... - Nisu mi potrebne tvoje devojke. I bez tebe ću zaraditi.
Ne budi tako grub.
Odgovaraš mi. - I ti meni.
Ponekad mislim da baš lupetaš.
Zdravo.
Zvao te je šef. - Pa? - Rekao je da nisi bio na poslu u nedelju. - Pa šta? - Kako, pa šta?
- Otac ti je našao posao u dobroj firmi! - I, u čemu je problem?
Ostavite me na miru!
Pravi muškarac zarađuje za život pošteno! Njemu je bitna porodica i poštuju ga komšije.
Razgovaraj sa sinom!
Znašs, ja i tvoja mama ne želimo da odeš. Ovde je tvoj dom.
"Tvoja mama"..., "tvoja mama", "tvoja mama", "tvoja mama", "tvoja mama"...
Reci jednom svoje mišljenje. - Šta je sa tobom?
Dosadilo mi je, što mi je otac papučar.
I još, ogavno mi je što si radio sa Nemcima.
I još... Daj mi bar jedan povod da se ponosim svojim ocem.
Ja nisam radio sa Nemcima. To je bio prinudni posao. - Ma, niko te nije terao, tata!
Kao što ni mene nisu terali da idem u Alžir! Pobogu, reci šta je sa tobom! Imas li muda?!
(Španija, 1960.)
Ja ne bih poginuo za tebe. - Pa, ko ti trazi.
Izvinite. - Kako ste? Nije loša. Mi smo Francuzi.
Razumeš? - Da, razumem.
Mi smo stari znanci.
Znaš... Sačekaj. Hej, Pol, kako se kaže: poljubac, na španskom?
Poljubac, poljubac... - Ah, poljubac.
Hajde, poljubac. - Ne, molim te.
Moram da idem.
Hej, čovece...
Zdravo.
- Hoćeš da plešeš?
Kaže se: 'bailar'. - 'Bailar'? Odlično. Hoćeš li 'bailar'?
Ne. - Sofija, pristani.
Hoću bre da igram, čoveče. - Mi u Francuskoj, mi ne igramo.
Dođi kod mene u sobu. U 10... 10... Da?
Ne, ne. - Da. - Ne. - Zašto? - Zato.
Prvi mi je put.
- Nevina si? - Da.
Sofija...
Hej, Žak! Hej, hej! Žak...
Vreme je, hajde!
Moramo da idemo. Hajde, brže to malo.
Upadaj.
Krećemo.
Ćao!
Ljubavi!
Šta ćemo da radimo po ovom pljusku? - Mora da se radi, bez obzira na vreme.
Čemu to? - Ako nešto ne bude išlo kako treba.
Čim imas pistolj, moguće je i da se desi nešto. - Hvala ti, gdine - Jel to ovde? Izvoli.
Dobro veče! - Dobro veče!
Hoćete nešto da popijete? - Daj mi viski. Ti? - Isto.
Jel' Sara tu? - Ne, uskoro će doći.
Sara je trenutno zauzeta, ali ja nisam. Hajde...
Sećam se njega. - Gospodo, da častite damu pićem? - Teraj se.
Pokažite malo poštovanja prema dami. - Ma, teraj se! Teraj se!
Pa, šta je ovo? Dovodiš pedere svojim devojkama.
Teraj se !!
Hej, ti! Kakvi su ti to maniri?
Šta je bilo? Hoće li neko da se buni?
Žak? Šta je bilo? Ne diraj ga!
Jadni moj. To nije moguće. - Šta to radiš? - Ti si poludeo!
Za njega prodaješ dupe? - Da. U čemu je problem? On mi dečko, OK?
Gade... Gade jedan! Ništa ti nisam tražila! Ljubavi moja... - Moj nos...
Tako mi je žao. - Jadan ti je dečko. - Teraj se! Teraj se!
Teraj se!
Izvini, Saro.
Platiće mi!
Sedi pozadi.
Nos ti je danas veci.
Nije to ništa. Ej, da pitam... Sara, uživa li?
Slušaj sad, Žak. Dogovorio sam se s' Gedorom. Ja ti je ustupam.
Izvini što sam je tako, malo poružneo.
Ahmete... imaš baš lepo odelo.
Stoji klasično. Jel' tako, Gedore? - Klasično odelo. - Da. Odlično mu čuči.
O, da, naravno, u njemu sam kao Francuz.
Kao Francuz?
Šta kažu Arapinu u takvom odelu?
Gedore, jel' ti znaš? - Ne, ne znam. Kažu mu: "Stani, pozajmi mi ga!"
Dobar fazon.
Žak, znaš li šta je to arapski svirač?
Ne. - Ne? Mrtav svirač, eto šta.
Dobar vic. - Takav je humor. - Ne boj se.
Mi nismo takvi. Ne, nismo.
I ti si mi neka zverka. Pljujem ja na takve!
Gedore, dao sam ti reč kao muškarac. Obećao sam ti!
Tvoja arapska reč ne vredi ništa! - Sagni se! Sagni se!
Da ga vidimo malo bolje. - Dao sam reč! - Sagni se!
Muskarca bih ubio metkom u glavu, ali takvog skota kao što si ti, nožem ću!
Hteo si da nas prevariš! Za koliko?!
Odmori se, skote!
Šta imate? A? - Šta je to? - Nije važno.
Žak, šta ti je to? Oženio si se? Oženio si se? - Da. - Ti si se oženio? - Jesam.
Jesi li čuo, Gedore? Oženio se.
Trudna je. - On se oženio jer je trudna, čuješ? - Bravo.
Dosta je bilo.
Hoćeš li da nas poslužiš? Natoči! Idiotkinja! Brže malo! 'Ajde, 'ajde...
Natoči !! - Hej, momci, u čemu je problem?
A ko si ti? Sin ove kurve, ili gazda? - Posluži ih, molim te.
Mrdaj dupe!
E, tako.
Sve je u redu, sve je u redu, gospodo. Nastavite sa igrom. Sve je OK.
Ovo je za nepostovanje, a ovo za pice koje ste popili.
Koliko ovo traje. - Pa, kako kad. 8 do 10 sati, kako kad. - 10 sati? - Zavisi, možda i duže.
Kad postanes tata, možda ćeš da se opametiš.
Možzda. Mada, vremena se menjaju, a ja ne. Malo muškaraca se menja. - to je tačno...
Sećaš se Skazatova? - Ko je to? - Onaj kome su pucao u kolena.
A, Skazatova, secam se. Skazatova...
Pa, šta sa njim? - Ništa.
Došao je kod mene pre par dana sa još dvojicom i pitao je za tebe.
Jesu li to ozbiljni momci?
Da, ozbiljni su... Ozbiljni su.
Ali, sa tvoje glave ne sme dlaka da padne bez mog znanja.
Osveta? To je u redu. - Da. Ali...
Šta li rade tamo? Odužzilo se.
G. Merin? - Da. Ja sam. Gedore, gotovo je.
Imate prelepu ćerku.
Svaka čast. - Kao si? A? Lepa je.
Zdravo.
Šta se dešava?
Kurve i drugovi su ti draži od nas? -Ah... da... Dobro.
'Ej, bre, stani!
Šta da ti kažem? Da, bio sam sa drugarima.
Jesu li bile i kuvre? - Kuvre? - Kurve.
Šta će mi one, kad ja imam ženu?
Ta banka je dobra. Ima dva službenika, a nema sef.
Stavljaju pare pod običan ključ. Žak, to je lak posao.
A ti, nećeš da učestvuješ? - Ne. - Zašto? - Jer idem sa Gedorom.
Nije moj izbor, znaš to. - Opljačkati tu banku je lako. Uđeš i izađes. K'o vožnja rolšuama.
Kažeš da je k'o mačji kačalj? - Aha.
Pa, onda živeli. Za novi posao.
(Zatvor u Evrou, 1962.)
Kako ste? - Tata.
Jel' rekla "tata"?
Tata. - Devojčica moja. Rekla je: tata.
Da... tako je, ja sam tata. Tvoj tata.
Prvi put je to rekla.
Žak...
Ne znam šta da radim.
Šta da radiš? -Zvala sam roditelje, rekli su...
Vratiću se u Španiju. - Kako to? Došla si ovde da mi kažeš da odlaziš s mojom ćerkom? To?
Čuj Sofija... Pogledaj me. Sofija, pogledaj me, pogledaj me.
Odlaziš?
Volim te.
Ti si moja žena... a ja sam siromašan.
Pozovi moje roditelje, oni će ti pomoći. Sofija...
... sve će se srediti.
Pozvaćeš ih. - Da.
Moja mama, da.. mama. - Lepotica si. Na mamu.
Upravo sam izašao iz zatvora. Platio sam dug državi za sve krađe i otimačine.
I da budem do kraja otvoren, nisam imao i nemam dokumenta.
Ali tvrdo sam rešio da započnem nov život.
Imao sam vremena da o svemu razmislim i da donesem odluku. Najviše, zbog ćerke.
Znate, vaša prošlost vam ne ide u korist. Ali verujem da ste se iskreno pokajali.
Možete sutra početi sa radom. - Stvarno? - Stvarno. - Zahvaljujem vam, gdine.
Pokazaću vam gde ćete da radite. - Naravno. - U prodavnici. Ovuda.
Znaš Žak, tvoj mali Bruno je sjajan. Ne plače uopšte. - Pa, ponekad, ali to je normalno.
Plače li? - Ne. - Dobro je. Znači, sa njim nemate muke? - Pa, videćemo to još.
Obožavam kus-kus.
Treba da otvoriš restoran. Dobro kuvaš. - Jel'? - Žak već ima posao, sa dobrom platom.
Nista nam ne fali. - Ne uzbuđuj se. Sofija, dođi kod mene, dođi draga.
Laku noć. - Laku noć. - Ćao!
Došao sam poslovno. Jel' hoćeš da zaradiš?
Ne, Gedore, neću. - Ne? - Da. Neću. Imam Sabrinu i Bruna. Časno živim i časno radim.
Dobro, razgovaraćemo o tome neki drugi put. Samo mi javi.
Žak, imaš li vremena? - Da, imam. - Imam ozbiljne probleme. - Kakve?
Moram da otpustim nekog od vas. Ali, pre svega... - Sve mi je jasno.
Sačekaj... - Ma, u redu je. Ja moram prvi da dobijem otkaz. -Ja još nisam doneo odluku.
U redu je. Ti si dobar čovek. Ne brini se za mene. - Žak...
Evo, spreman sam. - Hajdemo. - Žak?
Žak, gde ćeš? -Sve je u redu, draga.
U redu je? Rekao si da je s tim svršeno.
Poslušaj me! - Poslušaj ti mene! Sada nemam vremena za ovaj razgovor.
Rekao si da više nećeš da se družiš sa njima! - Proslo je to vreme!
Vraćaš se drugovima, a sa njima dolaze i kurve!
Pa, šta tebi to smeta?! - Zar ne možeš ostati svojoj kući?! - Kuća je mojih roditelja!
Ostao sam bez posla! - Nije mi važno čija je kuća! - Dosta! Probudićeš Bruna!
Ako odeš, pozvaću policiju!
Šta si rekla?! Ponovi. Ponovi, rekao sam!
To su reči koje nikada ne smeš da izgovoriš. Jasno?!
Dođi ovamo! Otvori usta! - Hajde, ubij me! - Otvori usta! Otvori usta!
Žak !!
Kad bih morao da biram između drugara i tebe, izabrao bih drugare.
Zapamti to. Razumeš?
Mama!
Uzmi ćerku.
Debeli Gedor... Poznao bih te i s maskom. Da, bih.
Groteska si. - Pa, da... - Znaš li šta radiš? Pokojni si.
Smradu. - Propalice. - Reci gde je? - Ko te je poslao?
Šavalije? - Reci gde je! - Nije ti jasno? Ovo je kraj. Postigao si cilj.
Evo, našao sam je.
Zašto si to uradio? - Gledaj svoja posla. Imaš još pitanja?
Mogli smo i bez oružja. - Seti se da si nabio ženi pistolj u usta. - To je drugo!
Pratim.
Pa, reci nešto. Treba nam odmor. - Igraj, igraj, igraj... - Igram?
Ne treba ti moj savet?
Evo ti. - Ma to ne treba. Zašto ulažeš burmu? - Ostavila me je sa troje dece. - Oh...
Da.
Siguran si? - Jesam. - Dobro. Ovo je bolje od trilinga.
Svejedno, i dođavola.
Ko je najbolji... taj nosi sve...
(Pariz, 1966.)
Lepotane, hoćeš li da me častiš? - Neće. Gdin je sa mnom.
OK.
Hvala.
Kako se zovete? - Žana. - Žana? Lepo. Igra sudbine.
Znate, pravo ime mi je Žak. - Drago mi je Žak.
Šta ćeš da popiješ? - Mislim da je red da muškarac časti damu.
Navike mogu da se menjaju. - Mislite. - Oh, da. - Stvarno? - Da.
Da niko ne mrda! - Svi ruke na sto! - Brzo, svi ruke na sto! - Rekla sam, na sto!
Smiri svoju dragu!
Hajde mrdaj, brzo, brzo!
Šta si ti umislio?!
Rekao sam, tišina! - Tišina! - Ustaj, mrdni se. - Žak...
Krenuo si na mene? - Imašs problem s' tim? - To ćeš tek da vidiš.
Sada, gledaj ti. Ovo je moje.
Zbogom.
Tata, što neće? - Ljubavi moja, zato što lopta i reket moraju da stoje ovako.
Dobro si? - Tata, jel te boli? - Dobro sam, ljubavi, dobeo sam.
Volim te, tata.
Pred mojoj ćerkom! Đavo ih odneo, pred mojoj ćerkom!
Zajedno, nećete daleko stići. - Do kraja ćemo. - Da, naravno.
Ako voliš ovu ženu, izaberi bekstvo. Možete se vratiti kada se sve smiri.
Jesi li ozbiljan? Misliš da nas neće tražziti i u inostranstvu?
Kriminalna policija želi da te uhapsi, i ja ti tu ne mogu pomoći.
Da. Ali moja ćerka je pala pod auto i uplašila se, sranje!
Kakva pravila postoje?! U ovom poslu je samo jedan Zakon. Zakon džungle.
Svako ima svoje principe i svako ima svoj moral.
Pažnja. Da završim...
Još malo, napipao sam ga.
Gedore!
Zapamti, moraš da pucaš da bi preživeo!
U redu.
Pomoćiću vam.
Doviđenja.
Dođi ovamo. - Doviđenja, tata.
Volim te. - Hoćeš li se brzo vratiti?
(Montreal, 1968.)
Još, još, spuštaj!
Dobar!
Šta radiš ovde, Francuzu? Ne pripadaš ovde.
Ovde si dugo?
Mesec-dva. - Kako ti se sviđa posao?
U Francuskoj mi je bilo bolje. - Čime si se bavio u Francuskoj?
Pljačkao sam banke. Zovem se Žak Merin.
A ti? - Ja sam Žan-Pol Mersje. Pomažem finansiranje kriminalaca.
Možemo da sarađujemo u Kvebeku. Drago mi je što si došao. - I meni.
Zbog vase kriminalne proslošti, moram da odbijem vaš zahtev za boravak.
Predlažem vam da napustite teritoriju Kanade u roku od 10 dana.
Ljubavi... Kako je prošao sastanak u imigracionom?
Dobro. Doduše, trebaće mi više vremena. - Od sledeće nedelje nećeš morati na gradilište
Zašto? - Zbog 1 milijarde zarade na novom poslu. Trebaju dobri radnici.
I ti ćeš raditi sa nama? - Naravno. Biću sa tobom.
G. Davalije, gđica Šnajder i g. Merin. - Uđite! Uđite!
Dobar dan. - Eto vas, Žak i Žana. Moji anđeli čuvari.
Pretpostavljam da smo primljeni na posao? - I više od toga. Imate moj blagoslov, sine.
Dozvolite mi da kazem: Hvala, oče.
Idemo, jedan, dva i tri.
Ne žurimo.
Sve je u redu, ja sam pored vas.
Hajde. - Gde idemo, gdine? - U ulicu Sedlar. - Odlično.
(Pariz, 1969.)
Dobar dan, gdine. Tu je zabranjeno parkiranje. -Tražimo stan. - U redu, doviđenja.
Pogledaj. Ovo je od Žaka. - Od Žaka?
Prvi i poslednji put ti kažem ne mešaj se u moja posla.
Ne žele da te vidi! Šta hoćeš, da se žališ? - Radim već 20 godina za njih! - Gubi se!
Gubi se!
Videćeš ti svoje! - 'Ajde, gubi se!
U redu je.
Moj saradnik mi je predao svoju ostavku. Pričali ste sa njim sa nepoštovanjem.
To je doduše i isprovocirano sa njegove strane. - Taj čovek je ništa. - Moguče je.
Ali on mi je verno služio 20 godina. Da, a vas skoro i da ne poznajem.
Zato se opraštam sa vama, uz malu dozu sažaljenja.
Dajem vam dva dana da napustite moju kuću. - Naravno. Idemo.
Žak! Moramo da razgovaramo!
Žak!
- O, kakav kurvin sin!
Žak! - Šta, šta? Šta je?!
Žak! - Šta, šta, šta Žak?! Šta?!
Zašto postupaš prema meni tako, Žak? - Zato što me niste ispoštovali, Žorže.
A ni moju ženu. - Reci mi...
... šta ćete sa mnom da uradite? Žak?! - Šta je bilo?! Prvo si nas blagosiljao...
... a onda nas isterao, kao zbog saradnika! Kako je to moguće?
Platićeš mi za to. Naučiću te ja počtovanju, koje nemaš!
Moj brat će vam platiti. - Moguće.
Postoje razna scenarija za tebe!
Žak! Žak!
Pustite me!
Zdravo, Žak. Ovde Žan-Pol. - Šta ima? - Nije došao kući. - Videćemo. Imamo dogovor.
Moramo ovo da rešimo. Starac nije pristao! Žana, moramo da se vratimo, pobeći će!
To je on.
Sranje!
(Arizona, 1969.)
Šta ćemo Žak? - Drži se. - Sranje.
Naravno...
... staćemo.
Spremi se.
Pažljivo momci, to su opasni kučkini sinovi!
Izlazi iz kola! - Gore ruke! Izlazi iz tih kola, kučkin sine!
Izlazi iz kola!! Ruke u vis! Ruke u vis! - Ne. - Ruke gore! Ruke gore!
To je previše. - Ruke gore! Ruke gore! Da vidim ruke!
Francuzi smo! - Gore ruke! Gore ruke! - Moja žena i ja! - Odmah! Na kolena!
Na kolena! Na kolena! - Francuzi! - Lezi dole! Lezi dole!
Francuzi! - Na kolena! Na kolena! - OK! OK! - Na kolena, odmah!
Kurve jedne... - Daj ruke! - Turisti smo iz Francuske, sranje!
Lezi dole! Lezi dole! - Turisti... OK!! Hej...
KIDNAPERI VRAĆENI U ZEMLJU. TRAŽENI ISPORUČENI KANADI.
Šta kažete na povratak u Kvebek. - Obožavam Kvebek. Šta da kažem?
MILIJARDER DAVALIJE BIĆE SVEDOK NA SUĐENJU.
Recite mi, jeste li se pokajali? - O kom pokajanju pričate?
Jeste li se pokajali za išta! - Ma da... Nisam!
10 GODINA MERINU, 5 GODINA ZA ŠNAJDEROVU.
Recite nešto našim gledaocima, molim vas. Recite nešto.
Recite nešto, recite nešto... - Pa... - Hajde, hajde! - Molim vas!
Živeo Kvebek, živeo!
Hej, hoćes da me oslepiš? - Br. 5933, ne smeš da govoriš prvih mesec dana!
Ma, jebe mi se. Ja sam Žak Merin, a ti si sranje!
Br. 5933, skloni to sa lica! - Ne mogu da gledam na ovom svetlu!
Skloni to sa lica, br. 5933! - Ostavite me na miru!
Prekinite! Prekinite! Prekinite!
Prekinite!
Ne! Ne!
Ne... Ne... Ne !!
Vaša izolacija je završena, Meserin. Dobrodošli u specijanu popravnu instituciju.
Zaboravi na to, Francuzu.
Video sam te na TV-u.
Živeo Kvebek, a?
Misliš da mozeš da pobegneš kroz bodljikavi žicu?
Tvog druga Mersijea takođe muče ovde, u samici.
Kako mu je? - A kako bi mu bilo? Jedva da preživljava.
Videćemo se uskoro, Francuz. Uzgred, na TV-u si bio veseliji.
Hej!
Drago mi je da te vidim. - I meni.
Hej, drži se. Gledaju te.
Evo. - Hvala.
Znaš li onu dvojicu? - Koju? - Onog debelog, sa drugom.
Debeli je ubica. Drugi je, takođe. Osumnjičen je za ubistvo telohranitelja.
Imas problem? - Još uvek ne znam.
Mislim da znam, kako možemo da pobegnemo. Preskočićemo ogradu.
Za vreme šetnje još uvek je dan.
Ima opcija. - OK, Žak. Probaćemo.
Moraćemo da sačekamo jesen.
OK. Smrt ili sloboda.
A da porazgovaramo otvoreno? Šta ti treba od mene, Francuz?
Trebace mi alat.
Šta ću ja da imam od toga?
Nemam sta da ti ponudim... osim šanse za slobodu.
Ako uspem da se izvučem, izvuciću i vas. Obećavam.
Očajan si, Francuz. Sviđa mi se.
Vidimo se.
Jel' se složio?
Koji je danas dan? - Znas da je ponedeljak.
Dođavola, Francuz, tražiš nevolje!
Ali ne ovde, i ne u ponedeljak.
Oni sve posmatraju, ali ne ponedeljkom.
Hajde, idemo.
Paziš li? - OK. - U redu je. 'Ajde.
Požuri!
U redu je. Ne brini.
Prekini, ili pucam!
'Ajde, 'ajde, polazi!
- Svi na dole! - Lice na zemlju!
"Danas se desilo bekstvo iz spec. zatvora. Mislilo se da je nemoguće odatle pobeći."
Žan-Pol! - Šta je? - Pričaju o nama na TV! - Baš si našao kad!
Žan-Pol! - Daj mi bre još minut, dovraga!
Ovo je slava, ŽZan-Pol. Slava.
Ako nas uhvate zajedno, odmah podigi ruke. Pucaće na najmanji pokret.
Moramo biti brzi. - Koliko vremena imamo? - 30 sekundi.
Malo je?
Imamo li izbora? - Ne.
Da vidim ruke! Na pod! 'Ajde, na pod, na pod, na pod!
- Ne mrdajte! - 'Ajde, da vidim ruke! Ruke, ruke, da vidim ruke!
- Ne mrdaj! - Mirni! Da niko ne mrda!
Ne mrdaj tamo, rekao sam! Da vidim ruke! Ne mrdaj tamo, rekao sam! !Ajde!
Da se niko nije pomerio! Jasno! Ne mrdaj! - Žak!
'Ajde... 10, 9, 8, 7...
6, 5, 4, 3, 2, 1.
Hvala dame i gospodo. Doviđenja. Ostanite mirni. 'Ajde, brzo!
Ne, ne... idemo ovuda. - Šta? - Hajde! - Opa, zajebancija!
Žak!
Vreme je.
Brzo ću se vratiti! - Volim te.
OK. - 'Ajde!
Eno ga Francuz! Ovamo !!
OK? - OK! - Jedan, dva...!
Dođavola!
Idem ja! - Pazi se.
Mejaž!
Žan-Pol! Žan-Pol, kako si?! Moramo da se povučemo!
Bomba!
Dobro si? Dobro si? - Ne brini o tom! Nagazi!
Brzo!
Pomozi mu!
Požuri! Čisto je!
Idemo! Idemo!
DRŽAVNI NEPRIJATELJ BR. 1
Imaš samo 2 minuta. Požuri. - Dobro.
Marta Baron, slušam.
Da, Žana, mi treba.
Alo, dušo...
Da, ljubavi.
Dobro si? A?
Da. Sve je u redu. Nije loše. - Ne, nije dobro.
Samo da se oporavim od rana... i odmah dolazim po tebe.
Ne, nista ne preduzimaj Žak, molim te. - Ma, prestani draga. Sa Mersijenom sam.
Naoružani smo do zuba. Doćiću po tebe.
Ne, molim te nemoj. Još malo i ističe mi kazna. - Ćut-ćuti. Šta to govoriš? Šta to govoriš?
Ljubavi, doći ću po teb i zajedno ćemo otici i sve će da bude iza nas.
Ne treba, Žak. Neću da dođeš. Pa, shvati, molim te. - Doći ću po tebe!
Doćiću! Prekini! - Ne! Znaju da ćeš doći. Čekaju te! Mogu te ubiti!
Neće me ubiti, veruj mi. Vidimo se.
Žak, nemoj da dolaziš. - Rekao... Rekao sam da ću doći, i biće tako, dođavola!
Kad kažem: doćiću, dolazim! - Ne, Žak...
Ne...
Smiri se i budi spremna, jel' čuješ? Brzo ćemo se videti.
Svršeno je, Žak.
Ponovi. - Svršeno je, Žak.
Svršeno je, sve je svršeno.
Levom rukom.
Sranje. - Malo je teže, a? - Ruka mi je još slaba.
'Ej, bre, pazi malo.
Dobar dan. - 'Bar dan.
Zdravo. - Zdravo.
Jeste li vi to malo pucali? - Pa, sezona je lova, ne? - Nije...
... prošla je. - Jel' ti rekoh?
Ali, mi smo samo malo vežbali. - Jel' tako?
Pa, dobro.
Ja vas znam.
Begunci!
Dosta, dosta, dosta!
Posle ovoga, nikad nećemo imati sreće. - Pa, sećaš se: Smrt ili sloboda.
Smrt ili sloboda.
Žan-Pol Mersijea je ubila policija posle 2 godine, u toku pljačke banke.
Posle napada Žaka Merina i Žan-Pol Mersijea na osoblje zatvora, sprovedena je istraga.
Kao rezultat istrage zatvor je zatvoren.
ŽZana Šnajder ostaće do kraja kazne u zatvoru Flori-Merze. Živeće na jugu Francuske, slobodna.
Sto se tice Žaka Merina...
... kraj je prvog dela.
------- K R A J ------- (Titl uredio: POPesku)